Jag har sett döden.
Jag har sett vänner, mina mannar dödas.
Det tar inte alltför många dagar innan man förändras dramatiskt.
Vi hade ingen mat, inte mycket ammunition.
Vi hade inga kläder, vi kunde inte göra upp eld. Då sköt de på oss.
Överallt såg man döda människor. En död soldat här, en där. Våra, deras.
Dessutom döda civilpersoner.
Döda djur... Döden var överallt.
Man har inte en chans när ens vänner faller-
-att ta hand om dem som man skulle vilja.
Särskilt om man är under anfall och i rörelse...
Jag klarade det bra då, men fick problem senare i livet.
Därför att de där händelserna kommer tillbaka...
...och man glömmer dem aldrig.
Del 7 VÄNDPUNKT
Den 2 januari 1945 Ardennerna, Belgien
Efter frontstriden i Bastogne skulle E-kompaniet till Ardennerna.
I morse var vi här, sen kom vi den här vägen.
Det måste vara här som vägen kommer in.
Vi måste alltså dit! Tyst, annars spikar jag fast den i ditt huvud.
-Det är av trä. -Guarnere, nu sticker vi.
Jag var glad att slippa ifrån värnet om så bara för att bli varm.
E-kompaniet skickades till skogen nära Foy-
-inför det vi alla visste skulle bli anfallet mot själva Foy.
Under anfallet genom skogen mötte vi sporadisk tysk eld.
Men mestadels mötte vi ringa motstånd.
Hooblers möte med tysken till häst var det mest dramatiska den dagen.
Halt!
Det var som fan!
Tack!
Hoobler hade snackat om Lugern sen Normandie.
Sen sprang han runt och berättade att han hade en.
Han ramlar ur sadeln som en säck potatis.
Otrolig träffsäkerhet, om jag får säga det själv, och det gör jag.
-Jag kanske kan ge dig en match. -Jag är ingen bra skytt.
Men pappa kunde skjuta vingarna av en fluga.
-Lip, vad gjorde tysken, tror du? -Spanade, antar jag.
Han trodde väl att hästen inte hördes.
-Vad hände med hästen? -Den springer väl än.
-Ska du inte ner i värnet? -Jag ska skjuta lite.
Du är en bra skytt, Hoob. Skönt att du är på vår sida.
-Lip, tack för hjälpen. -Visst, Shifty.
-Lip, har du tid en stund? -Ja, sir.
Gräv lite.
-Var är Dike? -Nånstans.
-Kan du vara mer precis? -Faktiskt inte.
Jag såg honom inte i skogen och jag måste veta hur det gick.
-Två sårade. -Vilka?
-Brown och Stevenson. -Helvete också!
-Var fan är Dike? -Jag hoppas han stannar där.
-Han kan ta med löjtnant Shames. -Håll klaffen, grabbar!
-Patrull? -Det skulle vi ha hört.
-En krypskytt, kanske? -Det var inget gevär.
-Det är ingen där. -Säkert?
-Hoob är skjuten! -Krypskytt?
Nej, han sköt sig själv.
-Sjukvårdare! -Vad har hänt?
Vad gjorde han?
-Ett laddat vapen i byxorna! -Jag rörde det aldrig.
-Var är du träffad, Hoob? -I benet.
Titta inte, Hoob. Det ordnar sig.
Det gör så jävla ont.
-Det träffade nog i benet. -Doc!
Värm honom! Se till att hålla honom varm!
Sergeant, får jag se!
-Hoob, det är ingen fara. -Trodde du det var ett tyskt ben?
Lägg den här över honom!
-Lip, du sa att jag skjuter bra, va? -Du är en bra skytt.
Du är en riktig hårding.
Stanna hos oss!
Jag ser inget. Vi måste till en förbandsplats.
-Stanna här, Hoob! -Doc! Doc!
Vi såg inget för alla kläderna.
När vi kom fram var han död. Kulan skar av artären i benet.
Det hade inte spelat nån roll om du vetat.
En artär i benet, då är det slut.
Jag går och ser till att grabbarna har grävt ner sig.
Lip, var är Dike?
-Vill ni träffa honom? -Det är han som ska rapportera.
Jag var där, sir. Jag kunde lika gärna göra det.
"Var är Dike?" Jag har hört det tusentals gånger, och själv frågat.
Det var stunder när vi inte visste var han var. Han bara försvann.
Det hade inte varit så farligt om han inte skulle leda kompaniet.
Kapten Winters kunde vi alla respektera.
Heyliger hade nog gjort ett bra jobb, men han sköts av en vaktpost.
Sen kom Norman Dike.
Hög säkerhet runt staben, löjtnant Shames.
Han fattade inte dåliga beslut, han fattade inga beslut alls.
Bataljon S-3 planerar förflyttning-
-så jag kommer säkert att kallas bort regelbundet. Några frågor?
Vilken formation ska vi följa?
För närvarande, den vanliga. Resten får ni veta senare.
Jag måste ringa.
Då går vi.
Dike var någons favorit. Han var här för att få stridserfarenhet.
E-kompaniet tycktes besvära honom.
Något han måste igenom, innan han kunde fortsätta uppför stegen.
-Det är ute med oss. -Jag är glad att Dike jämt är borta.
Vi klarar oss, till och med med "Skyttevärnet" Norman.
Ja, vi klarar oss bra nu. Det ligger en stad bakom kullen.
I staden finns det tyskar. Tyskarna har stridsvagnar.
Vår sida vill gå in där. Gissa vilka som får knacka på dörren.
Det är mig du snackar med.
Herregud! Vår befälhavare har huvudet så långt upp i arslet-
-att klumpen i hans hals är hans näsa.
-Hej, sergeant. -Hej, grabbar.
Hej, Muck. Vad händer?
Vi sitter och fryser arslet av oss och sjunger Dikes lov.
Ja...Iöjtnant Dike.
Jag ska säga er en sak.
Jag skulle inte vilja bli ersättare här.
Ett gäng killar som har känt varandra i...två år.
Ni har stridit tillsammans sen Normandie och han ska leda er.
Hur gör man för att vinna respekt hos de tuffaste-
-mest professionella, mest hängivna jävlarna i hela ETO?
Man måste nog gå till Berlin och komma tillbaka med Hitlers mustasch.
Hör på nu. Ni ska inte bekymra er om Dike.
Om vi gör våra jobb, så går allt bra.
Vi ses, sergeant.
Jag vet inte om jag trodde på det där, men det var mitt jobb.
Inte att skydda Dike, men att skydda kompaniets integritet.
Du vet väl vad Dikes problem är?
-Han är en arrogant jävel från Yale. -Herregud, en till.
Divisionen låter mig inte ersätta honom, och vem skulle jag ta?
-Shames? -Tyst när jag talar.
-Han har sett för många krigsfilmer. -Ni har inte hört ett ord jag sagt!
Peacock? Ingen sliter som han men han kan inte leda män i strid.
Jag vill inte ens ha honom som plutonchef.
-Compton, då? -Det enda valet.
Buck är en skicklig ledare i strid, men...
...jag vill att E-kompaniet har en erfaren plutonchef.
Men det spelar ingen roll, eftersom jag inte blir av med Dike.
Jag vet vem du skulle vilja ha, men det är inte ditt jobb längre.
Du måste hitta nån.
Buck Compton skulle ha varit bäst om Winters kunnat bli av med Dike.
Men Buck blev mycket allvarligare sen han blev skjuten i Holland.
Han hade en jävla Luger i byxorna.
-Våga inte göra nåt lika dumt. -Vi ska försöka låta bli.
Och du, Vilde Bill.
Jag har investerat för mycket tid på att göra dig till nåt nyttigt.
-Om du gör nåt tokigt... -Jag vet, du dödar mig.
Även om du redan är död.
Vi ses senare. Jag ska titta till de andra.
Galne Joe McCluskey.
Han hängde utanför Delancey's och bara stirrade på folk.
Jag vet vem Joe McCluskey är. Vad har det med saken att göra?
Buck påminner mig om honom.
-Ända sen han blev skjuten... -Vänta lite!
Säger du att han är galen? Joe McCluskey var galen.
-Jag säger inte att han är galen... -Vad är det du säger?
Glöm det.
Du har sett honom. Han är så uppskruvad.
Det är inget fel på honom.
Det var sjukhuset som gick honom på nerverna. Jag har varit där.
Det är ingen vacker syn.
När han väl kom igång, så blev han sig själv igen.
Jag säger dig att Buck Compton mår bra.
-Jag menar allvar. -Vi ska inte göra nåt dumt.
-Vi har förstått. -George?
Inga dumheter, Buck.
"Gör inget dumt" säger han till galningar som hoppar från flygplan.
-Kan man bli dummare? -Antagligen inte.
Jag simmade över Niagara en gång.
-Jag lovar. Ska vi slå vad? -I en tunna?
Jag åkte inte nedför fallen, jag simmade över floden.
Femton km ovanför fallen. Där är det starka strömmar.
Jag åkte med flera kilometer innan jag kom över.
Jag tyckte inte att det var så dumt-
-men mamma och min syster Ruth gav mig ett rent helvete.
-Det gjorde Faye också. -Ljuva Faye Tanner.
-Håll klaffen, George. -De hade rätt, du är en idiot.
Jag hörde om Hoobler.
-Sorgligt. -Ja, sir, det är det.
Är det där Lugern? Vad ska ni göra med den?
Jag vet inte än.
Var kommer ni ifrån, Lipton? Var växte ni upp?
-Huntington i västra Virginia. -Det känner jag inte till.
Vad för slags arbete hade ni?
Min bror och jag hjälpte mamma med pensionatet.
Er far, då?
Han omkom när jag var tio år i en bilolycka.
Det är sorgligt.
Vad fick er att gå med i Fallskärmstrupperna?
Jag läste en artikel i Life Magazine om träningen, hur hårt det var.
Om man ville bli fallskärmsjägare måste man vara bäst.
-Och jag ville slåss med de bästa. -Saknar ni det?
-Vad? -Huntington.
Ärligt talat försöker jag låta bli att tänka på det.
Var kommer ni ifrån, sir?
-Kapten Nixon? -Vad är det?
God morgon, ledsen att jag stör. Det här kom från divisionen.
-God morgon. -Har du blivit vräkt?
Nåt som kan hjälpa dig med ledarskapsproblemet.
-Är Dike förflyttad? -Tyvärr.
En officer från varje regemente som tjänstgjorde i Bastogne-
-ska till USA på en månad och slå på trumman för krigsobligationer.
Jag har blivit utvald.
Fantastiskt. Men hur hjälper det mig att du ger dig av?
Jag åker inte, jag har redan sett USA, därför kom jag till Europa.
Det är bortkastat på mig, men någon officer kanske behöver åka hem.
Gratulerar, löjtnant Peacock. Ingen förtjänar det bättre.
-Skönt för dig att åka hem. -Det bästa jag har hört på veckor.
Tack, grabbar det betyder så mycket.
Ett trefaldigt leve för löjtnant Peacock!
Om de kommer förbi här, ska ni le. Vi måste hålla moralen uppe där hemma.
-Varför? -lnte fan vet jag.
Nix, vad har de åt oss i Foy?
Minst ett kompani från tionde Panzergrenadier här.
De har minst en 88:a men vi vet inte var än.
-Pansar, då? -Tre Tigrar.
Ursäktar ni mig?
Hur det kändes att bli räddad av Patton?
Fint, om det inte hade varit för en sak.
Vi behövde inte bli räddade av Patton. Fick du med det?
Joe. - Ursäktar ni oss?
-Förlåt, sir. -För Patton?
-Jag håller med. Vad gör du här? -Jag vill tillbaka till fronten.
Du behöver inte. Se till att såren läks.
Jag vill verkligen tillbaka till grabbarna.
-Gå, då. -Tack, sir.
Toye hade varit borta i tre dar. Alla var glada att han var tillbaka-
-särskilt Bill Guarnere.
Hej, Joe. Skönt att se dig igen.
-Vad gör du här? -Jag ville se hur du klarar dig.
Jag klarar mig. Jag knöt kängorna själv förra veckan.
-Grabbar, titta vad jag hittade! -Joe Toye, vill du ha mer?
Jag flydde från sjukstugan.
-Vem är det? -Webb, ersättare.
Jag trodde det var nån jag känt i två år, men glömt.
-Joe blev träffad i armen. -Har många blivit skadade?
Sårad heter det. Skadad blir man när man ramlar ner från ett träd.
Oroa dig inte. Det är så mycket skit här att du säkert blir skjuten.
Nästan alla har träffats en gång. Utom Alley, det är två gånger nu.
Han landade på glas i Normandie och blev skjuten i Holland.
Bull blev träffad av en exploderande stridsvagn. Luz har aldrig träffats.
-Du har haft en jävla tur. -Precis som du.
Liebgott blev skjuten i nacken. Den andra magra killen är Popeye.
Han blev skjuten i sitt magra arsle i Normandie.
Buck blev skjuten i sitt rätt stora arsle i Holland.
Det är kompanitradition.
Till och med sergeant Lipton där. En stridsvagnsexplosion i Carentan.
En bit i ansiktet, och en bit var nära att slita loss hans pung.
-Hur är det med pungen? -Bra. Tack för att du frågar.
Den 3 januari gick största delen av E tillbaka till skogen vid Foy.
Några stannade kvar för att hjälpa D-kompaniet hålla fronten.
Lycka till, mina damer.
-Det var trevligt att lära känna er. -Drick inte för mycket.
-Ta inte emot cigaretter av honom. -Vem?
Speirs. Löjtnant Speirs.
Löjtnant Speirs var plutonchef i D-kompaniet och redan en legend.
Historierna om Speirs är säkert bara skitsnack.
-Vilka historier? -Han sköt en kille som var full.
Det är ju helt otroligt.
En annan gång bjöd han tjugo fångar på cigaretter innan han sköt dem.
-Sköt han tjugo krigsfångar? -Jag hörde att det var trettio.
-Christenson. -Löjtnant Speirs.
-Det är väl Christenson? -Ja, sir.
-Vad gör ni här ute? -Bevakar fronten, sir.
Bra, men förstärk skyddsvärnet.
Löjtnant Dike sa att det var onödigt.
Sa löjtnant Dike det?
Glöm vad jag sa, då.
Fortsätt.
Är det nån som vill ha en cigarett?
Du?
På eftermiddagen den 3 januari återvände vi till skogen vid Foy.
Vad i helvete!
Någon ska dö!
Nån jävel i första bataljonen har skitit i mitt värn.
De har nog skitit i alla skyddsvärn.
De ville nog inte sticka upp hakan.
Tyskarna hade skjutit granater mot vår förra position.
Träd var sprängda överallt. Det fick oss att se upp.
Ljuddisciplin! Vi närmar oss.
På andra sidan fältet såg jag fienden.
Jag såg inte deras artilleri, men jag visste att det var där.
Tyskarna tycks ha bankat på rätt hårt. Den här fronten är deras mål.
-De kanske har ett nytt mål. -De väntar bara.
-På att vi återvänder. -Vi kanske borde retirera.
Nej, vi ska hålla fronten här. Vi har bra värn som vi förstärker.
Vi håller fronten här. Vi ska förstärka värnen och hålla ut.
Vi ska inte rycka tillbaka.
Eller hur, löjtnant?
-Eller hur, löjtnant? -Bra.
Ni får ta hand om det, jag ska tala med regementet.
Det är bäst att vi sätter i gång.
Här, Bill. Jag ska hämta fler grenar.
Hyggligt.
Granateld! Ta skydd!
Granateld!
Ta skydd!
De har oss inringade!
Leta rätt på ett skyddsvärn!
Se till att ta skydd!
Ta skydd!
Helvete!
Leta rätt på ett värn!
Det enda jag kunde tänka på var 4:e juli-firandet när jag var liten.
Jag älskade att göra smällare och raketer.
Jag älskade att spränga flaskor. Jag såg fram emot det hela året.
Det jag såg den dagen var den mest otroliga eldkraft jag sett.
Jag skulle inte ha skrattat om jag vetat vad som hände Toye.
-Vi borde se om nån är träffad. -Det är det de vill.
De försöker dra fram oss.
Stanna i värnen! Stanna i värnen!
Hur är det? Kan du gå?
Jag måste upp.
Jag måste ha min hjälm.
Hörde du? Är det Joe?
Jag tror att det är Joe.
Stanna här!
-Ner! -Stanna i värnen!
Hjälp!
Hjälp! Är det nån där?
Jag måste... Jag måste upp.
Helvete! - Kom igen, Joe!
-Du sa att du skulle hem före mig. -Du ska ingenstans.
-Jag måste ha min hjälm! -Glöm den, Joe!
Är det nån där?
-Vem är det? -Babe. Hjälp mig ut!
Kom igen. Jag hjälper dig, Joe.
Kom igen nu, Joe.
Vänta! Allt väl?
Jag täckte visst över för mycket.
Granateld!
Kom!
Skynda på! Ni blir bombade! Kom!
Vänta, jag kommer!
Nej!
Sjukvårdare!
Under den andra spärrelden skrattade jag inte längre.
Lip!
Allt väl?
Stanna nere! Ni stannar nere!
Sergeant Lipton, ni organiserar här, så hämtar jag hjälp.
Vad i helvete...?
Lip, vart ska han?
Kontakta bataljonen. Säg till dem att förvarna förbandsplatsen.
Sjukvårdare!
Var beredda! De kanske försöker ta sig igenom. Är du okej, Enlunga?
-Sergeant! -Hur är det, Popeye?
Hundra procent redo att döda tyskar.
-Doc, vad kan jag göra? -Håll i den här!
Har du en cigarett?
Vad ska man göra för att bli dödad?
-Bill, du är först. -Som du vill, Doc.
Ta med den här mannen!
De fick Guarnere den här gången.
Jag sa ju att jag skulle komma först tillbaka till Staterna.
Lip!
Hur är det med Buck?
-Luz, hur är det med Buck? -Bra. Han klarade sig.
Men du borde nog prata med honom.
Vissa sa att Buck förändrades efter att han blev skjuten. Kanske det.
Men jag vet att något hände honom när han såg Toye och Guarnere.
I rapporten stod att Compton togs från fronten på grund av köldskador.
Det stod inget om att han förlorade sina vänner.
Buck var en bra stridsledare. Han sårades i Normandie och i Holland.
Han fick Silverstjärnan efter striden mot tyskarna på D-dagen.
Han tog emot allt vad tyskarna gav, gång på gång.
Löjtnant Compton?
"UCLA tog sig inte till Rose Bowl, antagligen för att inte du var där. "
"Du lär säkert alla unga soldater den glädje du har av sporten. "
"Vi vet vilken spännande man du är, och att du är hjärta och kärlek. "
Han stod väl inte ut att se Toye och Guarnere så illa tilltygade.
Ingen tänkte illa om honom för det.
Hej, Bull.
När Buck var borta fanns det inget alternativ till Dike.
Åtminstone inget vi såg.
Muck! Muck, jag söker löjtnant Dike.
Vi var fast med Dike och han var ute och promenerade.
L6K. Ja, vi har rensat alla gröna områden.
Vi rensade skogen öster om Foy.
Några dagar senare rensade E och 506 resten av Foy.
Motståndet var klent.
Jag snackar väl aldrig skit.
Jag lovar, det är vad jag såg och det är helt otroligt.
Ni-vet-vem kom springande till Lipton. Ingen hjälm, ingenting.
"Sergeant Lipton, ni organiserar här, och jag hämtar hjälp. "
-"Jag måste putsa mina eklöv. " -Luz!
-God natt. -Vi ses, Luz.
-Vad gäller det? -Två saker. Bra imitation av Dike.
-Jag tyckte det var lite dåligt. -Nej då.
För det andra, gör inte om det. Särskilt inte det han sa till mig.
Okej, jag förstår.
Lustigkurre.
Granateld!
Luz!
Skynda dig!
Kom hit!
Muck och Penkala!
Muck och Penkala blev träffade!
Sjukvårdare!
-Hashey! -Jag är träffad i axeln.
-Jag trodde inte ni rökte. -Det gör jag inte.
Granaten som träffade Luz och mitt värn var en blindgångare.
Den som träffade Mucks och Penkalas värn var det inte. Så var det bara.
Muck och Penkala var bra karlar.
Malarkeys bästa vänner var Compton, Muck och Penkala.
På mindre än en vecka hade han sett två av dem dö.
-Vad säger man? -Vid fronten har man fått mat.
Då får vi stanna här. Vi kanske blir avlösta snart.
Senare den dagen var vi tillbaka vid Foy. Vi var oroliga för Malarkey.
Hej, Malark.
Sa du inte att du ville ta med en Luger hem till din lillebror?
Ta och ge honom den här, då.
Den är Hoobs, eller hur?
Jag hade tänkt göra mig av med den, men...
Kapten Winters undrar om du vill jobba som hans ordonnans en tid.
Hälsa honom och tacka, men jag måste stanna här.
Följ bara med och ta farväl av Buck. Det skulle betyda mycket för honom.
Var försiktig med den där.
Att komma bort från fronten någon timme kunde betyda mycket.
Morgonen efter att Muck och Penkala dödats, såg jag en soldat-
-försöka gräva ett skyddsvärn med händerna. Naglarna var avslitna.
Jag fick honom därifrån snabbt, inte för hans skull, utan för vår.
Fruktan är ett gift i strid. Något vi alla kände men inte kunde visa.
Det är destruktivt och smittsamt.
Jag sa ju att jag skulle få dig att börja.
Buck blev aldrig densamme efter att ha sett Toye och Guarnere skadas.
Spärrelden den 3 och 9 januari var svåra upplevelser för E.
Inte ens då var det många som bröt samman.
Men jag visste att den skräck vi levt under kunde kräva sitt pris.
De kunde förlora fokus och moralen kunde sjunka.
Det var farligt, särskilt i strid och vi hade mer att vänta.
Perconte!
Vi hade rensat skogarna öster och väster om Foy. Nu gällde det staden.
Jag hade vetat att många av männen från Toccoa skulle gå förlorade.
Nu undrade jag om någon av oss skulle klara sig.
E-kompaniet skulle leda anfallen, men E var fortfarande utan ledare.
Natten före anfallet gjorde jag något jag aldrig trott mig om.
Lip.
-Jag trodde inte du rökte. -Det trodde inte jag heller.
Till D-kompaniet, löjtnant Speirs. Patrullorder.
Vi har bevakat Foy hela dagen, inte mycket aktivitet.
-Kaffe? -Nej tack.
-Hur är tillståndet i E? -Männen är i god form.
Jag leder andra plutonen.
De är svaga efter att ha förlorat Toye, Guarnere, Muck och Penkala.
Men jag har största förtroende för dem, sir.
Men å andra sidan har jag inget förtroende för vår kompanichef.
Löjtnant Dike är en tom uniform. Han är bara... Han är inte där, sir.
-Han ska vara där i morgon. -Fysiskt sett, ja.
Men i morgon är det allvar. Han måste leda männen.
Han måste fatta många beslut.
Jag är rädd att han kommer att få många av männen i E dödade.
Tack, sergeant. Det var allt.
Jag sa det jag måste säga, men Winters kunde inget göra.
Man förflyttar inte en kompanichef för att en sergeant är missnöjd.
Det är 1 km öppet landskap framför Foy, så ni måste röra er snabbt.
Två sektioner kulsprutor ger understödjande eld.
Tredje bataljonen kommer in från öster och fungerar som avledning.
Det viktiga är att ni går in snabbt-
-innan de får dit granatkastare och artilleri. Förstått?
-Förstått. -Jag litar på dig.
-Understödjande eld! -Håll er i rörelse!
Fortsätt!
Framåt!
Nedhållande eld!
Skjut på, Shames!
Fortsätt!
Tyskar i sikte!
-Fortsätt! -Tre där inne!
Vänta! Var är Foley?
Randleman! - Liebgott!
Var i helvete är första plutonen?
-Stanna! -Fortsätt framåt!
E-kompaniet, stanna!
-Sätt fart! -Anropa Foley!
-Bort därifrån! -Vi borde ta skydd!
Ta skydd!
E Röd, här är E Sex, kom!
-E röd, här är E Sex! -Foley!
Foley, du kommer hit så att jag kan se dig, för helvete!
Första pluton, ta skydd! - Martin, du följer med mig!
Ryck tillbaka!
-Helvete! -Framåt!
-Herron, följ mig! -Ryck tillbaka!
Följ mig! - Håll ställningarna!
-Vad ska vi göra? -Ryck tillbaka!
Uppfattat, Kidnap. Six här!
-Löjtnant, vad är er plan? -Jag vet inte!
Dike till radion. Nu!
-Vad har ni för plan? -Kapten Winters här, sir.
Foley! Ta era män runt byn och anfall bakifrån!
-Vi kan inte stanna här! -Ska första pluton anfalla ensamma?
-Vi ger er nedhållande eld. -Vi blir rätt ensamma där ute.
Vi ger er nedhållande eld!
Framåt!
Ni måste tala med kapten Winters!
Vi går runt byn och anfaller bakifrån!
Ramirez, två man! Ta skydd bakom stallet!
-Helvete! -Herregud!
Webb, ta skydd!
Nedhållande eld! Nu!
Perconte!
Täck mig!
-Hur är det? -De sköt mig i arslet!
-Ner med dig! -Kan du lokalisera dem?
Byggnaden med inrasat tak!
Sir, vi är rena måltavlor här! Vi måste vidare!
-De måste framåt! -Dick!
Gå inte ut där! Du är bataljonschef nu!
-Jag förstår din känsla för E! -Speirs, kom hit!
Avlös Dike och fortsätt anfallet!
Webb, bakåt!
Kom nu, Webb!
Håll ut, Perco!
-Jag tar över! - Sergeant Lipton! -Kompaniet är utspritt.
Första plutonen försökte ta sig runt men de hindras av en krypskytt.
Granateld mot byggnaden. När den är borta, går första rakt in.
-De andra följer mig! -Tack och lov.
Tredje pluton, framåt!
Andra pluton följer efter! - Sergeant Alley!
Första pluton, framåt!
På fötter, andra pluton!
-Radion hit! -Slå ut ladan!
Lipton!
-Vad ser ni? -Pansar och infanteri.
I-kompaniet ska vara på andra sidan. Ser ni dem?
Om vi inte sammanstrålar kommer de undan.
Först sköt inte tyskarna.
De trodde nog inte sina ögon, men det var inte det mest otroliga.
Det var att efter att ha kontaktat I-kompaniet kom han tillbaka.
Vi tog mer än hundra tyska fångar. Sen var det bara att rensa upp.
Sätt fart nu! - Ta dem till ladan!
Sätt dig!
-Krypskytt! -Ta skydd!
Kom hit!
Var är han?
Jag ser honom inte.
Andra våningen, huset till höger. Missa inte, Shifty!
Jag behöver hjälp här!
Mellet, Herron, Sowosky och Webb dödades av en krypskytt.
Det skulle ha varit fler om det inte varit för Shifty Powers.
-Gick det illa, Perconte? -Snyggt sår.
De sköt mig rakt i arslet. Sergeant, är det där med Dike sant?
Tack och lov för de små nådegåvorna.
Vi hade tittat på staden i en månad väl medvetna om att vi skulle dit.
Det var en lättnad att det var över.
De flesta trodde nog att efter att vi intagit Foy skulle vi få en paus.
Så blev det inte. Två dagar senare intog vi Noville och sen Rachamps.
Vi tillbringade natten i ett kloster.
Det var första natten inomhus på en månad.
Nunnorna tog dit kören som sjöng för oss. Det var himmelskt.
Männen kunde koppla av. Vi skulle snart bli avlösta.
Men så var inte fallet. Hitler hade beordrat ett motanfall i Alsace.
Vi skulle till fronten i Haguenau, men den natten visste vi det inte.
Den natten var allt väl.
Jag försökte göra en lista på vilka som var kvar.
Vi hade kommit till Belgien med 120 man plus 24 ersättare.
Det blev 145 totalt. Nu var vi 63.
Guarnere var svårt skadad, Hoobler dog genom en olyckshändelse.
Joe Toye hade förlorat ett ben.
Bland de döda var Herron, Mellet, Sowosky, Kenneth Webb-
-Harold Webb, Alex Penkala och Skip Muck.
Månaden i Belgien kostade oss en bra officer - Buck Compton-
-och en dålig - Norman Dike.
Men vi fick en bra officer till slut.
-Vad är det? -Inget.
Jag måste tillbaka till bataljonen innan de försvinner.
Ni vill fråga mig, eller hur?
Ni vill veta om historierna om mig är sanna.
Alla säger att de har hört det av någon som var där.
När man frågar dem, säger de att de hört det från någon som var där.
Det är inget nytt. För två tusen år sen skvallrade man säkert om-
-hur Tertius högg huvudet av några karthagiska fångar.
De kanske pratade om det för att Tertius aldrig förnekade det.
Han visste nog att det var bra att de trodde att han var elakast i legionen.
Sir.
De bryr sig inte om historierna, de är bara glada att ni för befäl.
-De är glada att ha en bra ledare. -De har visst alltid haft en.
Det var en de alltid kunde lita på.
Han ledde dem in i skogen och höll dem samman när helvetet bröt loss.
Höll deras mod uppe, gav dem order, allt det en bra chef gör.
Ni har ingen aning om vem jag talar om, va?
Det var ni, sergeant. Sen Winters försvann har ni lett E-kompaniet.
Ni kommer inte att vara sergeant länge till, sergeant.
Winters lämnade in en ansökan om krigsbefordran, Sink godkände den.
Det blir officiellt om några dagar.
Gratulerar, löjtnant.
Titta, första bataljonen! - Hallå där!
-Vad är det? -Tack för att ni sket i våra värn!
Det var så lite.
Trevlig promenad, grabbar!
"Förutom sårade och dödade, drabbades alla vid Bastogne. "
"Män som inte träffades av kulor gick ändå förlorade. "
"Jag tror att alla de som överlevde bär ärren dolda inom sig. "
"Det kanske är därför männen i E-kompaniet står varandra så nära. "
Kapten Richard Winters
Översättning: Kristina Valinger
Översättning: SandrewMetronome
Bearbetning: SDl Media Group
[SWEDlSH]